Тож нехай я знову Житиму любов'ю! (Рембо)
ПОНЕДІЛОК, 2-ГЕ ЛИПНЯ
А ти не думаєш, що буде дуже спекотно?
У серпні?
Та ні, цілком стерпно, не те що в Каїрі...
Попередиш мене за 2-3 тижні, і я...
Хвилиночку.
Дельфін, це тебе!
Привіт, як справи?
Це чудово! Тобі подобається?
Тоді ми можемо поїхати утрьох.
Що ти хочеш мені сказати?
Ти не хочеш зі мною їхати, так?
За 2 тижні до від'їзду це жорстоко.
Що мені робити?
Це справді... Я думаю, це негарно. Вибач!
Бувай.
ВІВТОРОК, 3 ЛИПНЯ
Мануелла!
Привіт, Дельфін. Як справи?
Очі болять.
Може, підемо в інше місце? У мене тут болять очі.
Вибач, але давай перейдемо в тінь.
У чому справа?
Щось не так?
Звичайно, не так.
Що сталося?
Каролін учора мені сказала, що не поїде зі мною у відпустку.
- Що ти робитимеш? - Не знаю.
Поїдь із кимось іншим.
Ні з ким. Ну, поки що.
Ти з кимось познайомишся.
За два тижні? Сумніваюся.
Звичайно, ти когось
знайдеш за два тижні.
Кого?
Кого-небудь.
Ти з кимось зустрічаєшся?
З Антуаном.
Є один хлопець, який мріяв би з тобою зустрічатися.
Хто?
У нього для тебе є великий літній будиночок.
Хто це?
Рауль.
Чи ти з глузду з'їхала? Рауль!
Послухай, він справді чарівний.
Добре, тоді їдь сама.
Самій їхати не хочеться.
Ти потім із кимось познайомишся.
Де? Ти не розумієш...
Не знаю.
З'їздь до моєї бабусі в Іспанію.
- Так, звичайно. - Без жартів.
У неї великий будинок на березі моря. Вона здасть тобі кімнату.
Це в місті?
У маленькому селі.
Треба обдумати. Сама в Іспанії!
Познайомшся з туристами.
Я не авантюристка.
Але цього року треба спробувати.
Може, зустрінеш хлопця, який тобі сподобається.
Як щодо цього?
Він має тобі сподобатися. Симпатяга.
Може, трохи бруднуватий, але який красень.
Подивися на ці литки!
СЕРЕДА, 4 Липня
Апельсинового соку, дідусю?
- Дивно, ні? - Що?
- Дивна погода для липня. - Нежарко.
Що робитимете у відпустці?
Нічого. Я на пенсії.
Тому просто тримаю будинок в порядку. Це все, що я мушу робити.
І ви тепер ніколи не покидаєте Париж?
Ніколи.
Я провів два місяці в горах
з цього боку кордону з Швейцарією.
А ви часто проводили серпень у Парижі?
Я почав брати відпустку дуже пізно,
бо був трудягою.
Я вперше побачив море, коли мені було десь 60.
Нечасто буваєш у відпустці, коли працюєш сам.
Я працював таксистом, ясно, що двомісячної відпустки у мене не було.
А потім почав їздити у відпустку
в гості до когось у село.
Дбав про худобу, доглядав
за садом і відпочивав 2 місяці.
Вам сподобалися Альпи?
- Ні. - Чому?
Я так звик їздити Парижем,
що ці долини мене лякали.
- Парижанин! - Справжній парижанин!
- Париж гарний. - У Парижі гарно.
Там є все, що треба для прогулянки: гарний парк...
Але справжньої природи й моря немає.
Моря немає, але є Сена! Те ж саме.
Ні, це не те.
- Та яка різниця! - Для мене Сена...
Та кому треба те море?
Я заходжу у воду по кісточки - і вже страшно. Я не вмію плавати.
ЧЕТВЕР, 5 ЛИПНЯ
А влітку?
Звичайно, іноді дощить, але теж гарно.
Ми їздимо туди в основному через те, що Аларік ненавидить спеку,
тому ми вибираємо прохолодні місця.
І як ви добираєтеся? І де живете?
В наметах.
А якщо дощ?
По можливості знаходимо готель.
Але дощить не весь час.
Ми їздимо в липні-серпні. Ізабель...
знає краще, ніж я...
чи дощить, чи ні. Я їздила у липні,
погода була гарна.
Якщо пощастить, то, можливо, цього разу теж буде хороша погода.
То ви просто приїжджаєте туди з наметом і всім гамузом?
Звичайно, а що?
Там можна ставити намет де завгодно. Це тобі не Франція.
Але хороше місце знайти важко.
Західне узбережжя незіпсоване, можна отаборитися.
А люди добрі? Вони можуть...
Ви не ставите намет на чиїйсь території?
Ми питаємо дозволу, якщо хтось є поблизу.
А люди хороші?
Дуже. Без проблем.
Він багато про них знає.
У нас є адреси, телефони.
Він знайомий з багатьма людьми, до яких можна податися.
Завжди є хтось...
У нас є знайомі всюди. До того ж, є Ізабель.
Дублін - не найкраще місце, га?
Ти хочеш поїхати?
Ти колись була в Ірландії?
Ні, ще ні.
Любиш бувати за кордоном?
Ні.
Але Ірландія за кордоном.
Я не хочу їхати за кордон.
Тоді чому ти хочеш поїхати в Ірландію?
Бо це гарна країна.
Звідки ти знаєш?
Ізабель мені розповідала.
О, ну, якщо Ізабель тобі казала!
Там дощить. Це тебе лякає?
Дельфін, приїжджай до нас
у Дублін цим літом.
Мама нас навідувала, приїдуть Клод і Домінік.
Уся сім'я, крім тебе.
Не знаю.
Улітку мені до вподоби теплі краї, спека.
Хочеться сонця і всього такого...
Це не через вас, я приїду іншим разом.
У серпні хочеться побачити море, поплавати,
загоріти і все інше.
Так, лялю?
Тобі теж це подобається. Це добре! Тобто...
Мені подобається Ірландія.
Хочеш поїхати?
Колись я теж з'їжджу, але не зараз.
Треба подзвонити Жану-П'єру. Ще побачимо.
П'ЯТНИЦЯ, 6-ТЕ ЛИПНЯ
Привіт, Жан-П'єр!
Дякую, що подзвонив.
Хотіла спитати тебе, чи можна мені з'їздити на Антиби.
Я думала, ти збираєшся у гори.
А якщо ні, то куди?
Та я ж нічого.
Дуже дякую! Геть сама в Альпах! Чи ти смієшся?
Я збиралася в Грецію, але все відміняється.
Не знаю, може, поїду в Ірландію з Малою.
Отже, ти зібрався на Рів'єру. Не схоже на тебе.
НЕДІЛЯ, ВОСЬМЕ ЛИПНЯ
Відновіть КОНТАКТ з собою й іншими.
Групові й приватні заняття.
Я їздила у Флоренцію сама.
Чому ти не хочеш їхати у відпустку сама?
Це тупо.
Не хочу. Я вже колись так їздила. Не сподобалося.
Самій класно.
Жартуєш? Я вже пробувала. Якось їздила в Ніццу.
Це було нестерпно!
Можна з кимось познайомитися.
Я не познайомилася.
Так я познайомилася з Антуаном.
Ти знайомишся з людьми в Парижі?
Рідко.
Ти просто не хочеш.
Хочу.
А чому ти не хочеш поїхати з групою?
- Ти збожеволіла? - А що?
Справді, Беатріс!
У тебе є якісь упередження?
Що поганого в груповій поїздці?
Ти чокнулася! Це камінець у мій город? Чорт!
Я не нападаю. Але тобі треба позбуватися твоєї самотності.
Не можна так далі жити.
Не можна весь час жити самій.
Подивися, яка ти сумна!
- Я не сумна. Що ти кажеш! - Ти теж!
Зі мною все добре. Я не сумна.
Але ж ти самотня, так?
То й що? Чого ви смієтеся? Це тупо!
Ти думаєш, самій бути класно?
Не думаю! Але групова поїздка нічого не вирішить!
Треба хоч щось пробувати.
Добре, годі!
Ясно? Це правда!
Були часи, коли я застоялася, так як ти,
коли мені було сумно. Це був жах!
Жах! Я знаю, як це, але ти повинна з цього вириватися.
Ми друзі. Ми хочемо допомогти!
Не перебільшуй! Я не сумна.
Не треба доводити все до краю, щоб... вирішити проблему.
Ти мене не знаєш.
Але я тебе бачу.
Ти бачиш мене дуже рідко хвилин по п'ять.
Про що ти?
Ми раніше це обговорювали.
Зовсім мало. І говорила тільки ти.
Мені є що сказати, от я і кажу.
Мені теж є багато що сказати, але я мовчу.
То говори! Ми хочемо, щоб ти говорила.
Ми сама увага.
Вибач. Що ти хотіла сказати?
Я не злючка, я хочу тобі допомогти, але іноді треба бути злючкою,
щоб струснути людину.
Не знаю. Якби тебе виховали
мати свою думку...
Вона божевільна! Вона підла! Навіщо вона це каже?
Добре, я божевільна, я підла...
Як мене виховали?
Для того щоб розвиватися, тобі треба здорова опозиція.
Ні, чекай! Я в нормі. Може, зараз я трохи самотня,
але не повністю.
У моєму житті є мужчина, хоч я з ним і не бачуся.
І це для мене важливо. Тому ви просто замовкніть!
Тоді добре.
Я не знала, що у тебе хтось є.
Я тебе побачила і мені здалося, що тобі треба когось знайти.
Вибач.
Я не знала.
Я думала в тебе нікого немає, тому вирішила підтримати.
Я можу бути грубуватою, щоб допомогти подрузі.
Я бувала набагато грубішою.
Я колись навіть ляснула подругу, щоб її розсмішити,
щоб вона не кисла!
Але ти не така.
Ти теж. І в цьому перчинка життя.
Але ж ти на мене кричиш і взагалі...
Я не знаю, що мені з тобою робити.
Ти не повинна закисати.
Послухай, Дельфін, ти ж сама розумієш, що з Жан-П'єром все скінчено.
Або шукай когось нового, або живи минулим.
- Хочеш нового хлопця? - Сподіваюся зустріти.
Ти будеш чекати Прекрасного принца чи вирушиш його шукати?
А що мені робити?
Ми подивимося твій гороскоп.
Я можу поговорити з духами, може, вони щось підкажуть.
Я ніколи не просила духів знайти мені мужчину, але можна спробувати.
Ти повинна в щось вірити.
А інакше...
Звичайно, я вірю... у житті різне трапляється,
саме собою,
і в коханні теж таке буває.
У тебе немає ніяких забобон?
Ти не віриш в удачу, карти,
зірки чи ще щось?
Я вірю в особисті забобони.
Я можу в дещо вірити. У гральні карти,
які знаходиш на вулиці. Мені вони трапляються.
Часто?
Іноді, цілком несподівано.
Я іду і раптом знаходжу карту.
Вона завжди щось означає.
Востаннє, коли ішла до сестри, я знайшла пікову даму.
Поганий знак.
Ти знаєшся на знаках?
На деяких.
Отож, коли я ішла до сестри,
я знайшла... Більше того, карта була зелена.
Дивно те, що я зустрічалася з ворожкою, моєю подругою,
яка сказала, що зелений - колір мого року.
Дуже дивно, але відтоді... може, я просто загострюю на цьому увагу,
я постійно натрапляю на зелені речі.
Що ж я побачила дорогою до сестри?
Зелену карту біля зеленого ліхтаря.
І я була одягнена в зелене.
Може, ти зустрінеш зеленого чоловічка!
Колір надії.
Цей рік сприятливий.
Дай гляну гороскоп.
Ти козеріг.
"Неусвідомлюючи того, що ви просто чекаєте Прекрасного принца,
"ви самотні і це вас гнітить.
"Порочне коло!
Але ви занадто вперті, щоб змінюватися".
Я не вперта. Життя зі мною вперте.
Це правда.
Насправді він казав, що ти дурепа!
І це досі триває?
Де Дельфін?
Надворі, кисне. Я її не розумію.
Вона завжди сама. Що відбувається?
Це тому що Дельфін сумна.
Сумна від природи чи як?
Бо вона порвала з Жан-П'єром.
Хто такий Жан-П'єр?
- Її хлопець. - Давно?
Я посиджу з нею.
Вона не хоче говорити. Я не проти поговорити про проблеми інших.
Звичайно, але вона вже 2 роки сама.
Тому вона трохи пригнічена.
Що сталося?
Нічого.
Чому ти плачеш?
Дай мені спокій!
Це через хлопців?
Ні! Залиш мене!
Через відпустку?
До біса відпустку!
- Тоді чого ти плачеш? - Плачу і все.
Так не можна.
Це не через те що ми їй сказали.
Ми не були жорстокими.
Поїдь до моєї рідні: великий будинок, сад.
Там моя сестра, брати, дітлахи.
Сонце й море. Приїжджай!
Так, але... Бабі хоче, щоб я поїхала в Ірландію з мамою.
Хіба ж це відпустка?!
Мені треба справжня відпустка.
Я люблю свою сім'ю, але не можу...
Тоді поїхали в Шербург.
Буде весело, з кимось познайомимося.
СЕРЕДА, 18-ТЕ ЛИПНЯ
Який гарний пес плаває.
Отам гора Руль.
А оте місце називається Ля Уг.
То нафтова вишка.
А то судно, звичайно.
Ля Аг - там.
Інше узбережжя цілком дике.
Ти його бачиш?
Бачиш того хлопця?
Гей, поглянь на нього!
Та не витріщайся так!
Він непоганий.
Чорнявий.
- Гарна фігура. - Він тебе запримітив.
Не кидай на нього закоханих поглядів!
Він дивиться на нас.
Ти йому подобаєшся!
Припини мене роздягати!
Твій тип.
Ні, твій.
Так чи інакше, ти його тип.
Ну, ти й нахаба! Годі вже!
- Ви тутешній? - Так.
Як тебе звати?
Едуард.
Це Дельфін, а я Франсуаз.
Що ви тут робите?
Ми на відпочинку.
З сім'єю?
Я завтра їду в Ірландію.
Кумедно, я ледь не поїхала в Ірландію.
Ледь не поїхала, але, врешті-решт...
обрала Шербург.
- Ти моряк? - Так. Моє судно он там.
- Зовсім сам? - Так, зовсім сам.
- Зайнятий сьогодні? - Як щодо вас?
Вечеряємо із сім'єю.
Зможемо зустрітися пізніше?
Десь о 10 чи 11?
Ми не можемо втекти.
Звичайно, можемо.
Ні, не можемо!
Чому ні?
Ми пообіцяли лишитись.
Про все можна домовитися.
Може, зустрінемося після вечері?
З'їмо морозива у кегельбані?
Звичайно!
Нам треба іти. Бувайте!
Може, завтра.
Завтра мене тут не буде.
Ну, може, ще побачимося.
Чому ти пішла?
Не знаю. З'явилися підозри.
- Не сподобався? - Він схожий на злодюгу.
- Так ти ніколи ні з ким не познайомишся. - Звичайно, але...
Хлопець, який завтра їде... трохи дивно.
Не знаю. На твоєму місці я сказала б "так".
- Але ми різні люди, Франсуаз. - Ясна річ!
Ось свинячі відбивні.
З кров'ю,
дуже з кров'ю, як захочете. Пригощайтеся.
Я не їм м'яса.
Як так?
- Не подобається? - Ні, не подобається.
Нічого. Не проблема.
- Нічого! - Ще щось?
Ні, мені досить салату.
Приготуй їй яйце.
Я з'їм помідора з тим, що в мене є.
Пригощайся.
Помідора! Треба було нам сказати.
Ми б приготували щось інше.
Вона любить овочі.
Ти ж їси яйця, так?
Не дуже.
- Ти ніколи не їси м'ясне? - Ні, ніколи.
Ти їси рибу?
Небагато риби.
Іноді їм, коли нічого іншого немає.
Трохи білка не завадить, коли я їм з іншими.
А здоров'я? Немає проблем? Усе гаразд?
Звичайно, усе добре.
Вдома я їм зернові продукти, їм...
Я готую.
- Молочні продукти? - Молочні - так.
Молоко, мигдаль, все інше.
М'ясо нам не треба.
Мабуть, проблема, коли їси у гостях.
Як тут.
Можемо купити їй те, що вона хоче.
Не треба мені нічого купувати. Все нормально.
- Все добре. - Устриці?
Не їм.
Лобстери? Краби?
Це тварини.
Отже, це будь-які тварини...
Я не знаю, вони тварини, і...
Не думаю, що варто.
А особливо тварини з червоною кров'ю.
Тож коли перед тобою кладуть свинячу відбивну,
ти бачиш тварину, так?
Але ти любиш зелені овочі.
Коли ти зриваєш салат на городі,
він живий, а потім? Він в'яне, а отже, помирає.
Я інакше на все дивлюся.
Для мене салат
дуже далекий, набагато дальший від мене,
ніж м'ясо, ніж тварини.
Салат - друг,
він легший, він...
У овочах більше кисню. Не знаю. У них...
Немає крові.
Немає серця.
Може, я не все розумію,
але на цьому етапі я бачу все так,
Може, я помиляюся.
Це інстинктивно.
Так я харчуюся.
У молодості
я теж так думав у м'ясному магазині.
Тепер я купую м'ясо в супермаркеті, і в мене немає таких думок.
Тобто це питання усвідомлення.
Я думаю, це неправильно.
Ти їси м'ясо, бо тобі байдуже, що ти робиш,
чи як убили тварину,
усе неправильно!
Ти хвилювався у м'ясному
через кров і насилля...
Саме так.
А потім тобі стало байдуже.
Послухай, коли я купую дві чи три...
Тобі стало байдуже, але так не повинно бути.
Так, але ж я купую і речі, які виготовляють люди,
що живуть інакше, ніж я,
і це мене не турбує.
То що ж мені йти в супермаркет
і психувати щоразу, коли щось купую...
Але я переважно говорю про м'ясо.
Без нього ж можна обійтися,
у Франції можна їсти багато чого іншого.
Усе легко вирішується:
просто не їж м'яса, їж щось інше.
І вийде набагато дешевше.
М'ясо дороге. Зернові дешевші.
А для національної економіки
коштує набагато дорожче вирощувати худобу,
ніж їсти те, що росте на землі. Певна річ!
Але аромат мені подобається...
У м'яса немає смаку. Що стосується аромату,
думаю, навіть дуже вегетеріанський паштет
має смак м'яса, я не можу його їсти. Просто гидко.
Отже, справа в слові "паштет".
Ні, в ароматі, в смаці.
Ця страва важка на шлунок.
Але чогось бракує.
Саме так. Я хочу чогось, що насичувало б мене киснем.
Така їжа, не знаю...
повітряна і легка.
А припустимо, якщо тобі запропонують,
ногу ягняти, приготовану на свіжому повітрі.
На барбекю.
"Повітряна" - це не про місце приготування.
Я говорю про те, як реагує тіло.
Твоє тіло - це...
те, що ти їси.
Є повітря, є живлення.
Живлення дає тобі життя, так я думаю...
Звичайно, це все дуже містично. Ти дражнишся!
Це не сюжет.
Однак я не можу їсти квітів.
Але це справа інстинкту...
Що лишається?
Можеш їсти рис, як китайці.
Я їм рис,
але якщо говорити про квітку...
я її не можу з'їсти. Для мене це поезія, це картина.
ВІВТОРОК, 19-ТЕ ЛИПНЯ
Хочеш допомогти збирати полуницю?
Ідеш?
Хочеш погойдатися?
Та не дуже. Мене від гойдання нудить.
Ніколи не гойдалася у дитинстві?
Кажу ж, мені від цього погано.
- Ти не любиш грубих ігор. - Гойдалки не грубі.
Ти здаєшся дуже... спокійною.
А на човні плаваєш?
У човні мене теж нудить.
Смачна смородина.
Їла колись смородину?
Звичайно.
У тебе є хлопець?
Так, є.
Тоді чому він не приїхав з тобою?
Не зміг. Він працює.
Паскудно, так?
Мені байдуже, але...
Як його звати?
Жан-П'єр.
Часто бачитеся?
Він працює не в Парижі, хотілося б частіше.
Та все ж він мій хлопець.
Ти збираєшся з ним пізніше жити?
Так, колись.
Укололася. Боляче!
Чому ти це в мене запитуєш?
А що, боїшся?
Ні, просто питаю.
У мене є хлопець. Як буде, так буде.
Ти сюди надовго?
Поки вам не набридну.
Ти ж йому подзвониш, ні?
Своєму хлопцеві.
Можливо.
Так чи інакше, в мене є інші.
Ти міняєш їх як рукавички.
Вони хороші, але набридають.
А чому ти в мене запитуєш? Тебе хтось просив?
Ні.
Мені просто цікаво.
- Допитлива? - Ага, типу того.
У тебе є якісь плани з ним?
Та ти справді допитлива!
У мене поки що немає планів, усе відбувається само собою.
Можемо провести день тут.
"Аксель": треба перевірити, я не впевнена.
- Що таке аксель? - Подвійний аксель, у фігурному катанні.
- Де? - У фігурному катанні.
- Такий термін, так? - Ніколи не чула про подвійний аксель?
Еники-беники
їли вареники.
Ще?
Ще раз і годі.
Ні, люба. Повільно.
П'ЯТНИЦЯ, 20-ТЕ ЛИПНЯ
Підемо завтра на пляж, покатаємося на човні?
На човні?
Пляж - так, але у човні мені стає погано.
Морська хвороба?
Тоді Риби - не твій знак.
Ні, я Козеріг.
- Розбираєшся у знаках? - Та трохи. Займаюся астрологією.
Жерар теж Козеріг, як і я.
І що це означає?
Це знак кози, яка видирається
по горах. Весь час вгору.
Але вона завжди сама.
Ну, така як ти.
Не думаєш?
Може, це й про мене.
Ми тебе, правда, ще не дуже добре знаємо, але
щоразу, коли ми щось пропонуємо, ти кажеш:
"Ні, краще не треба, ні, мені не хочеться..."
Я проста людина. Це нісенітниця!
Що тобі подобається?
Ти про що? Я не зануда. Я стараюсь бути милою.
- О, дуже милою! - Я не була занудою.
Я допомагала по господарству, ходила на прогулянки.
Я була хорошою, хай йому чорт!
- Мила посуд. - Я мила посуд.
- Але ти весь час мені кажеш... - Ти хочеш сказати, зі мною щось не так?
Не хочу.
Ми хочемо, щоб тобі було добре, стараємося, як можемо.
Я в порядку, мені добре.
А що тебе по-справжньому зацікавило б?
Що ти дуже хотіла б зробити,
коли ти тут?
Просто гуляти.
Ти рослина! Овоч.
Я овоч?
СУБОТА, 21-ШЕ ЛИПНЯ
Дельфін!
Гуляла?
Де ти була?
Гуляла на пасовищі.
Ти шкодиш природі.
- Велика гілка! - Гарна, га?
Це мені? Залиш собі.
У мене такого для тебе немає. Я не зриваю квітів.
Не нудьгувала?
Ні, я бачила море, я бачила...
Будемо вирушати.
Сідай!
З мамою!
З дядьком.
НЕДІЛЯ, 22-ГЕ ЛИПНЯ
Він любить роботу, може, тому вона його влаштовує.
Весь час працює, працює, працює!
- Франсуаз? - Що?
Я не можу лишатися тут. Візьми мене з собою.
У чому справа? Тобі тут не подобається?
Чому ж, тут добре.
- Вони тебе ображають? - Вони дуже милі.
Але я не можу лишатися тут геть сама.
Я придумаю, що їм сказати.
Вони зрозуміють.
- Мені соромно. - Не хвилюйся.
- Усе буде добре. - Скільки нас буде?
Це прощання?
Так, але я ще хотіла сказати:
- Дельфін їде. - Вона сердиться?
Аж ніяк. Але вона хотіла б, щоб ми повернулися утрьох.
- Не дивуюсь. - Шкода. Вона мила.
Ну, врешті-решт, вона не така, як ми.
Тому ми забираємо її в Париж.
Ну, гаразд.
- Дельфін їде? - Саме так.
Але чому?
Ну, їй краще поїхати з нами.
Їй буде дуже самотньо в Парижі!
Не проси...
ПОНЕДІЛОК, 23-ТЄ ЛИПНЯ
Хочете моє фото?
Чому б і ні? Ви красива!
Сигарету?
Жан-П'єр?
Це Дельфін. Ти як?
Я в Парижі.
У Шербурзі було добре, але...
я повернулася, от і все.
Ти ж знаєш, яка я.
Хотіла спитати: можна я поживу у твоїй квартирі в передгір'ї...
СЕРЕДА, 25-ТЕ ЛИПНЯ
Пауло тут?
Привіт, Дельфін!
Привіт, Мішелю! Як ти, добре?
А ти приїхала у відпустку?
Тільки що з Парижа. У Пауло ключі Жан-П'єра.
Пауло в долині. Повернеться о шостій
з ключами.
- Підеш прогулятись? - Мабуть.
Я нагляну за твоїми сумками.
- Тільки візьму свій білий капелюх. - Як хочеш.
Побачимося, Мішелю.
- Як справи, Пауло? - Добре. Ти тільки приїхала?
Ось ключі від квартири.
- Вони мені не потрібні. - Чому?
- Я їду додому. - Чому?
Мені нудно.
Приїхала вигуляти свій багаж?
Ні, в мене змішані почуття.
Просто дай мені мої речі. Я їду.
Зовсім нічого не розумію.
Просто дай їх мені. Усе добре.
Дякую, Пауло. Вибач.
Ну, ти їх провітрила. Вони здорові.
Мені дуже шкода. Вибач.
Ну, як захочеш, ключі тебе чекають тут.
ЧЕТВЕР, 26-ТЕ ЛИПНЯ
Уже повернулася?
Побула тільки день.
Повернулася того ж вечора.
Ти трохи божевільна!
Я не могла... Я знаю той курорт.
Самій там погано.
Я довше не витерпіла.
Що ти тепер робитимеш?
Гроші в тебе є. Їдь іще кудись.
Не хочу їхати сама.
Нудно.
Але ти ж не можеш лишатися в Парижі!
Зустрінеш когось, коли найменше на це сподіватимешся.
Ну, я не сподіваюся. Подивимося, раптом вийде.
Ось побачиш!
Я кажу нісенітниці.
Я не знаю, чого я хочу.
Мені нічого не хочеться.
- Звичайно, ти можеш лишитися. - Дай мені спокій!
Де лишитися? В Парижі?
Я не знаю.
П'ЯТНИЦЯ, 27-МЕ ЛИПНЯ
Привіт, Ірен.
Як справи?
Потихеньку. Дивно тебе тут бачити.
Що тебе сюди занесло?
Шопінг. Була поблизу, от і зайшла.
А ти?
Ішла додому. Я живу там же.
У мене відпустка, перехідний етап...
Гадаю, куди б поїхати.
Така рада!
Як ти?
Вся в справах. Вийшла заміж.
Знову!
Цього разу все серйозно. У мене син.
Коли народила?
17 місяців тому.
Гарненький, так?
Симпатичний.
Ти щаслива?
Так і ні. Є часи...
Поки що важко, дуже складно.
Довга історія, щоб усе розповідати...
Я байдикую.
Зараз вільна?
Ні, я працюю, просто зараз у мене відпустка.
У мене ще є два тижні, але, справді...
Нікуди не їдеш?
От у цьому й біда: я їздила,
повернулася, знову поїхала і знову повернулася...
Так по-дурному почуваюся. Тут, у Парижі, як ідіотка.
Погода жахлива, хотілося б швидше звідси утекти.
Погода зміниться.
Ти ж знаєш, моя квартира на лівому березі:
удень спекотно.
У мене є ідея.
Яка?
Я позичу тобі квартиру свого свояка у Біарріці.
Він щороку мені її позичає, але мені місце не підходить.
Ми з чоловіком їздимо у Довіль.
- Як мило з твого боку! - Гарна ідея!
Місце гарне.
Людей багато, хтозна, може, когось зустрінеш!
СЕРЕДА, 1-ШЕ ЛИПНЯ
ЧЕТВЕР, 2-ГЕ ЛИПНЯ
Досі читаєш Жуля Верна?
Тобі, правда, подобається?
Я перечитувала "20 000 льє під водою",
дуже нудно.
Поки не взяла цю книжку
і прочитала "Зелений промінь",
мені він здався паралізуючим.
Але тепер я думаю, "Зелений промінь"
дивовижно цікавий.
Я читала "Зелений промінь". Мені сподобалося.
Це ніби як казка.
Героїня така, як у казці.
Проста, як Попелюшка чи Білосніжка.
- Любовна історія? - І дія відбувається в Шотландії.
Там так добре!
Так, країна мені дуже сподобалася.
Читали його?
У дитинстві, туманно пам'ятаю.
Ви його зараз читаєте?
Закінчила, і, хоч не люблю Жуля Верна,
"Зелений промінь" мені здався надзвичайним,
бо це романтична історія,
персонажі якої...
Шукають.
Так, шукають щось.
Зелений промінь. Ви його бачили?
Тричі.
Уперше, коли мені було 8 чи 9 років, у Ла Боль. Знаєте Ла Боль?
Гарний пляж, кілометрів 7.
Я була із батьком, і ми говорили про книжку Жуля Верна.
День був ясний і сухий. Хмар не було.
Він сказав: "Можливо, нам сьогодні пощастить".
І я його побачила.
Всього на долю секунди,
коли сонце опустилося до горизонту.
У кінці
було щось ніби зелений спис,
лезо меча, горизонтальний промінь,
дуже гарний, але дуже короткий.
Сьогодні ми його не побачимо. Погляньте на небо:
все імлисте і...
Дуже імлисте й сіре.
Жодної надії.
Знаєте, що каже Верн?
Що коли побачиш зелений промінь,
зможеш прочитати свої відчуття й відчуття іншого.
Справді? Дивовижно! Якщо це правда,
то у нас підвищена чутливість побачити зелений промінь.
От це і сталося з його героїнею.
Вона нарешті побачила зелений промінь,
і усвідомила свої почуття
і почуття юнака, якого зустріла.
А ви, мсьє, знайомі із зеленим променем?
Дуже навіть. Я бачив його кілька разів,
може, разів 5 за все життя. Дуже рідкісне явище.
Буває літо, коли його й не побачиш,
бо атмосферні умови несприятливі.
Сьогодні, наприклад, надто імлисто.
Надто хмарно.
Як моя дружина сказала, атмосфера має бути абсолютно прозорою.
А причина цього явища
дифракція... рефракція?
Рефракція.
Рефракція в атмосфері.
Пояснити детальніше?
Бачите сонце, отам.
Насправді воно не там, де ви його бачите,
а трішки нижче,
бо промені сонця заломлюються в атмосфері,
і чим ближче сонце до горизонту,
тим більша дифракція в атмосфері.
А коли сонце, здавалося б, торкається горизонту,
насправді, воно вже нижче горизонту.
Сонячний диск здається трохи піднятим,
може, на півградуса.
Це перша причина зеленого променя.
А друга причина - дисперсія кольорів,
як у призмі.
Коли світло проходить крізь призму, є спектр,
а колір, який найбільше заломлюється, -
синій!
Я думала, зелений.
Ні, зелений біля синього.
Є червоний, жовтий, зелений,
синій і фіолетовий.
Синій і фіолетовий дуже слабкі.
Ясно ми бачимо лише жовтий і зелений.
Тож коли сонце сідає,
диск злегка піднятий,
але синій,
зелений і жовтий вище, ніж червоний.
І коли диск опускається нижче горизонту,
останній промінь, який видно, - зелений.
- Зелений! - Прекрасний зелений.
Та ви як вчений
з книжки Арістобулус Урсіклосс.
- Що за ім'я! - Я не читав.
П'ЯТНИЦЯ, 3-ТЄ СЕРПНЯ
Нічого, залиш. Порядок.
Чудесно.
Ще не купалася?
Ні, але буду. Трохи занурюся.
Ти уже трохи загоріла!
Звичайно!
Це ти загоріла.
Не думаю. До мене не чіпляється засмага.
Давно тут?
Позавчора приїхала.
Знаєш цей пляж?
Була тут кілька днів.
- Он як! Ти у відпустці? - Саме так.
Я теж.
- Ти німкеня? - Ні. Вгадай!
Вибач за погану французьку.
Я роблю багато помилок.
Я прекрасно тебе розумію.
Не знаю... ти з Данії?
Трохи вище.
- Норвегія? Швеція? - Так, Швеція.
А ти француженка?
Дуже добре. Франція - гарна країна.
Може, я не все бачила,
бо, знаєщ, буваю тут раз на рік, коли відпустка...
Ти мандруєш всією Францією?
Ні, бо я сюди прилетіла літаком,
а потім збираюся в Іспанію.
Ти подорожуєш сама?
І мені це подобається!
Я люблю подорожувати сама, бо можу побачити багато цікавого,
знайомлюся з людьми і всяке таке.
Ти подорожуєш сама?
Справді класно!
Замерзла?
Обсушися. Ти плаваєш у купальнику?
А чому ні?
Чому б його не зняти? Тобі через нього холодно.
Аж ніяк, мені добре.
Не хочеш?
Ти і загораєш в купальнику?
Але ж потім лишаються... смужки.
Послухай...
Мені краще без нічого. Глянь на пляж.
Тому що... Не знаю, я так звикла.
У Скандинавії загорають напівголими.
Усе видно. Гарно!
Красота.
Бачиш того симпатягу?
Де?
Отой. Він добре плаває.
Гарне тіло. Не думаєш?
Ти дивишся на хлопців?
Звичайно, дивлюся. Я сама у відпустці.
Треба підшукати хорошого. Найкращого!
У тебе є наречений?
Наречений!
А в тебе є?
- Пощастило! - Чому?
Це тільки головний біль. Вони надто ревниві.
Не подивися
нікуди, завжди він за тобою стежить.
Насправді, погано бути самій,
але й погано довго бути з однією людиною.
Ти завжди була сама?
Ти з кимось зустрічалася?
Зустрічалася, і дуже довго,
але зараз усе не так.
То що сталося?
Сталося те, що сталося - я сама.
Він тебе кинув?
Значить, ти його кинула?
Ні, се ля ві.
Коротше, усе заплутано.
Треба провести відпустку з користю.
Звичайно, не сидіти ж весь день у квартирі!
Нам треба буде якось вийти погуляти увечері.
Вийти куди?
Не хочеш піти потанцювати?
Не подобається? Покружляємо трохи...
Покружляємо?
Покружляємо? Погуляємо?
Із задоволенням!
Глянь! Шикарний хлопець!
Мені важко знайти ідеального хлопця.
А який твій ідеал?
Що тобі потрібно?
Мій ідеал романтичний.
Отже, гроші ролі не грають?
Гроші не мають значення.
Я завжди думала... Ні, мій ідеал романтичний.
Ти хочеш вечерю при свічках...
Ні, свічки тут ні при чому...
Я весь час надіюся, що десь там,
у великому натовпі є той...
А як ти знаєш, коли зустрінеш...
ну, не знаю, от іде
гарний хлопець,
як ти знаєш, що це саме той?
Як ти визначиш його, коли хлопець підійде до тебе
і заговорить?
Як ти визначиш, подобається він тобі чи ні?
Звідки ти знаєш, може, він тобі сподобається.
Якщо не будеш роззиратися...
Думаєш, я не дивлюся? Я багато дивлюся на людей.
Але решта для мене як в тумані.
- Як в дурмані? - Як в тумані.
Чому так?
Не знаю, я в житті не дуже діяльна,
я просто дивлюся на людей і все.
Я не роблю нічого особливого, щоб знайти когось чи щось.
Може, це неправильно.
Ти чекаєш, поки люди самі до тебе прийдуть?
Я ж казала тобі...
Хлопець просто так до тебе не прийде. Треба щось робити.
Це тільки балачки. "Роби щось!" Я вже це чула.
Мої паризькі подружки казали: роби щось, шукай! Це тільки балачки!
А ти шукала?
Я не вірю, що любов можна знайти.
Її треба відчути. Ти її відчуваєш? Ти говориш із людьми?
Як ти її відчуваєш? Вони просто...
Хлопці такі ж як дівчата.
Звичайно, відчуваю...
Я дуже відкрита до людей. Я це відчуваю.
Я сприйнятлива, я слухаю, я відкрита.
Ти розчарована?
Не знаю... Так і ні. Якщо нічого особливого не сталося...
Я ніколи...
Я слухаю людей, дивлюся, як вони живуть, але...
Не можна людям одразу довірятися.
Можна.
Я так не думаю.
Ти не довіряєш людям?
Я з ними граю.
Тобто?
Щоб дізнатися, хто правий, хто добрий,
не можна одразу ж відкривати свої почуття.
Тоді що ж ти відкриваєш?
Я живу, тішуся,
дивлюся на їх реакції,
а потім вирішую.
Це добре чи погано?
Це як гра у карти:
не можна одразу відкривати те, що у тебе у руках.
У мене в руках нічого немає.
У тебе має бути щось!
У мене немає нічого!
І в цьому немає нічого сумного.
У чому річ?
Чому ти плачеш?
Послухай, забудь свої турботи.
Я забуваю їх. Я про них не думаю.
Ти говориш про те щоб щось показувати... Не знаю, у мене нічого немає.
Якби у мене було що показати, люди це побачили б, от і все!
Що люди зробили б?
Забудь!
Не будь такою!
Я просто не така як ти. Я не...
Речі для мене не очевидні. Я не нормальна, на відміну від тебе.
Якби мені було що дати, люди це побачили.
Якщо мене кинули, значить це очевидно моя вина.
Коли я стараюся, я намагаюся слухати людей, говорити до них.
Я дуже відкрита...
Я слухаю, дивлюся, що відбувається.
Якщо люди до мене не йдуть, значить я ніяка і...
Забудь свої проблеми. Забудь про все.
Сьогодні будемо розважатися!
І будуть жертви!
Як справи? Що ви сьогодні робите?
Можна посидіти з вами?
Холодно?
- Якої національності? - Я?
Я іспанка.
Говориш іспанською?
Я говорю усіма мовами. Ти теж говориш іспанською?
Французькою - так.
Думаєш, я іспанка?
Ні, я думаю, ти шведка.
Ти шведка!
- Аж ніяк! - Тоді фінка.
- То хто ти? - Німкеня.
- Тобі подобаються... - Я теж говорю німецькою.
- Подобаються квіти? - Я люблю квіти.
Це тобі.
- Це я її впустила! - Овва!
Що тут робиш? У відпустці з подружкою?
- Ти сама? - Ми обидві самі.
- Як тебе звати? - Лена.
- А тебе? - Жоель.
- А як тебе звати? - Мене? П'єро.
П'єро - циркове ім'я!
Звичайно, клоун.
Так! Білий клоун.
І що клоун робить сьогодні?
Він не знає.
Залежить від вас. Ми зробимо те, що ви захочете.
Ми теж не знаємо...
Можемо вирішити разом!
Можливо.
Звичайно!
Що думаєш, Дельфін?
Я? Нічого.
Нічого.
Ти зі своїми сигаретами!
Звідки витягнув?
Звідси!
Це нормально для жінок. Я свої можу теж так покласти.
Але краще нехай це будуть квіти.
Ja? Це по-німецьки.
Я - це по-англійськи.
Це справжня німецька.
Говориш німецькою?
Я не говорити німецькою.
Вони чудесні, Дельфін!
Ти француз. Я англійка.
Дельфін сумує.
Це не її день.
- Що сталося? - Не знаю!
Але ж ми вийшли повеселитися!
Так?
Чудово! Дельфін, ти з нами?
Звичайно!
- Що вона думає? - Що ти робиш?
- Ми могли б піти... - Куди?
Є невеликий бар із живою музикою.
Було б добре.
Гей, Дельфін, музика!
Я теж музикант. І поет.
"Зробіть Францію обітованною землею надії".
Знаєш, хто я?
Англійка, ти вже казала.
Ні, чим я займаюся. Я теж музикантка.
- Який інструмент? - Фортепіано.
Що мені зараз казати?
Що захочеш.
Чим ти зазвичай займаєшся? У тебе є друзі?
Я нікого не знаю.
Це вирішується. Ти приїхав сюди у відпустку?
Я живу тут. Ми зустрілися на ярмарку в Байонн.
- Подружилися. - Що таке Байонн?
- Велике місто. - Я думала, що ковбаса.
Ні. Але є байоннська шинка.
"Улюблена шинка..."
"бо дає вона силу".
Гарно сказано!
"Улюблена шинка..."
Як гамбургер.
- Ти з Гамбургу? - Гамбургер.
Дельфін, то куди підемо?
- Чекай! - Що ти хочеш?
Нічого.
Ми були учотирьох.
Могли б разом повеселитися...
Навіщо? Я не хочу!
...послухати музику.
Навіщо змушувати мене робити те, чого я не хочу?
Не знаю. Ти мені сподобалася.
Я тут зовсім сам.
Я тобі не підходжу.
Можемо прогулятися пляжем. Я не заподію тобі шкоди.
Я не хочу.
Ні! Бувай!
Здрастуйте, скажіть, будь ласка,
номер вокзалу в Біарріц.
25...
...5203. Дякую.
СУБОТА, 4-ТЕ СЕРПНЯ
Тебе зацікавила моя книжка?
Так... ні... Я її читав. "Ідіот",
Достоєвського.
- Можна мені присісти? - Звичайно.
- Майже дочитала, так? - Майже.
Подобається?
Я не можу читати на вокзалах.
- Не любиш вокзалів? - Не люблю їздити.
Я повертаюся у Париж. Не дуже хочеться.
- Ти парижанка? - Саме так.
Кілька днів відпочивала у Біарріці.
А ти?
Їду в Сен-Жан-де-Лус на вихідні,
тільки на два дні.
До понеділка.
- А тоді що? - Практика.
Яка?
Я столяр. Виробнича практика.
Я секретарка. Не дуже цікаво.
Чому?
Так чи інакше...
вокзали пригнічують.
- Сен-Жан-де-Лус далеко? - За п'ять хвилин.
Дуже гарний... невеличкий рибальський порт.
Знаєш?
- Ти тут часто буваєш? - Нечасто.
Я гуляла на Північному пляжі. Знаєш?
Я тут недовго.
Взагалі-то я профукала свою відпустку.
Чому? Погода погана?
- Що такого смішного? - Це несмішно...
Я маю їхати в Париж,
але... я...
Що?
- Я не була в Сен-Жан-де-Лус. - Там дуже гарно.
Може, я могла б поїхати нічним поїздом.
Звичайно, нічним поїздом!
Я просто... хотіла сказати...
Візьмеш мене з собою?
Залюбки!
Мені обридли хлопці.
Я вже дурію. Мені трапляється абихто.
Одні бігають за мною, щоб разом напитися,
і займатися дурницями...
Може, сексом і всяким таким.
Я від них тікаю.
Ти ніколи не бігаєш за хлопцями?
Ні, ти перший. Не знаю, що на мене найшло...
І я про це не шкодую, але все одно це ризик. Хтозна-що могло трапитися.
Ти ніколи не закохувалася?
Бо ти кажеш, що усі чоловіки закохані...
Я такого не казала.
Принаймні вони не закохані в мене.
Вони за мною бігають, але я розумію, що це не любов,
бо... Я знаю, чого хлопець від мене хоче,
і я розумію, що це дрібниці...
Я розумію чоловічі погляди,
чого вони від мене хочуть, це щось поверхове.
несуттєве.
Марне.
Дуже мало чоловіків дивляться так, що розумієш: це саме те.
Якщо так буває, я хочу...
відкритися йому, віддатися.
Так, я була закохана
тричі за все життя.
Три рази.
А ти зараз закоханий?
Сподіваюся, це станеться.
Це може статися.
- Що? - Нічого...
Я дурепа!
- Я так не думаю. - Я так думаю.
Я давно не зустрічала хлопця.
Це правда, що я обирала...
самотність, аж поки не знайду когось того...
Але коли знаходиш того,
кого любиш,
то потім почуваєшся ще більш самотньо.
А коли повертаєшся додому,
просто переспавши з кимось,
і знаєш, що для вас обох це не важить,
і обоє незадоволені.
Це навіть гірше, ніж самотність.
І це стає етичним правилом життя.
Живеш довго сама,
рідко бачишся з хлопцями.
Може, це доводить тебе до божевілля...
але всередині,
ти лишаєшся чистою...
зберігаєш енергію,
продовжуєш мріяти і чекати.
Краще чекати, ніж... ніж руйнувати...
І псувати свої надії.
Я багато говорю, але я нічого не чекаю.
Я стомилася!
ЗЕЛЕНИЙ ПРОМІНЬ
Є одна неймовірна річ!
- Що? - Ти не зрозумієш...
Ти не знаєш.
Ти підеш зі мною туди?
Подивитися на захід сонця? Добре?
Працюєш у понеділок?
У мене ще є трохи відпустки.
Проведеш зі мною кілька днів в Байонні?
Ти смієшся. Жартуєш.
- Ні. - Так!
Чому б я із тебе сміявся?
А чому ти хочеш, щоб я провела із тобою кілька днів?
Я хочу.
От і все.
Усе просто.
Відпусти себе.
Ну ж бо...
Будь ласка...
Не хочеш?
- Будь ласочка. - Ні, чекай!
Мені дуже хотілося б.
- Ми трішки зачекаємо. - Чого?
Ми зачекаємо. Будь ласка, потерпи.
Чекаємо на що?
- Ніколи не бачив зеленого променя? - Ні. Що це?
Останній промінь заходу сонця.
Жуль Верн писав про нього.
Я не читав.
- Він приносить удачу? - Не зовсім.
Він дає знати...
- Що? - Скажу пізніше.
Що? Я хочу знати.
Я теж хотіла б.
Здається, я розумію.
Ти плачеш?
Я не повинна.
Не плач.
Поглянь!
Чекай...
Субтитри: A. Whitelaw & W. Byron TVS - TITRA FILM
переклад Орисі aka antusyrzhuk & Сяника
Більше на http://cinemasterpiece.wordpress.com/